Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pane, váš kufr.
Haló?
Ahoj, prosím tě vyzvedni Benita a nech ho u sebe přespat.
Prosím tě, mám důležitou večeři, chůva marodí a máma je v cizině.
Aha.
- Kdo volá? - Gallo! Tady Alicie.
Opovaž se říct ne, tři měsíce tě neviděl. Zachováš se dneska jako táta?
Gallo?
Haló?
Jo. Tak jo.
- Můžeš mě vyzvednout? - Co? Kde vyzvednout?
Na letišti.
Co? A proč tě mám vyzvedávat?
- Nemůžu řídit, Alicie. - A proč nemůžeš řídit?
Vzal jsem si klonazepam…
- Trochu jsem přebral. - Gallo, tohle děláš pokaždý.
Mám zpomalený reflexy.
Tak si zavolej někoho z produkce. Já pro tebe nejedu. Zapomeň.
NEJLEPŠÍ NA SVĚTĚ
Uvědomuješ si, že ti to rozežírá mozek?
No jo. Nemohl jsem usnout.
Cos dělal v Miami?
Miami, cos tam dělal?
Byl jsem pičnout jeden televizní projekt.
- Co? - Pičnout, nabídnout.
- Aha. - Co?
Jak to dopadlo?
Hrozně.
Vezmeš si Beniho?
- Jo. - V pět?
Jo, v pět. Počkat, v pět? To už má po škole, ne?
Má terapii, Gallo. V úterý má terapii.
Asi vím, ne?
- Co jako? Dyť jsem jeho táta. - Dobře že to víš, páč mu to platíš.
Pošlu ti adresu na WhatsApp.
Fajn.
Hele, když teď budete spolu, mohl by ses mu aspoň trochu věnovat?
Minule chtěl pomoct s úkolem a prý jsi us…
- Gallo. - Copak?
„Soused mi šlohnul psa a udělal z něj štěkanátky.“
To už dělala Carmen.
Tak třeba „Syn chodí za školu, aby poslouchal disko.“
Ahoj. Laura už něco v tom stylu dělala.
Fakt? A co tohle:
ženská udá manžela za to, že mu smrdí z pusy. Dobrý den.
Chybí v tom drama.
- Drama? - Jo.
No, na drama by to chtělo… matku.
Matku prelatury Božího díla. Matku Božího díla, co onemocní,
upadne do komatu a když se probere, zjistí, že má místo dcery syna.
Jo, boží, ale nech to na Velikonoce.
- Dobře. - Jo.
Herci na dnešek jsou ready, potřebuješ ještě něco?
- Prosím? - Na dnešní díl, ten s řezníkem.
- Potřebuješ něco? - Jasně, jo.
Jeho synovi dej triko s čuníkem a nějakým heslem jako: „Kámoš, ne jídlo.“
Oukej, triko s prasátkem. „Kámoš, ne jídlo.“ Bezva.
Dík. Tak zatím.
- Čau Gábi. - Dobré ráno Gallo.
Vítá vás Ana Patricia del Moral.
Jedem, kamera tři.
NEJLEPŠÍ NA SVĚTĚ
Široký záběr, prosím.
Dnešní téma ja zvláště vypečené.
- Kamera dvě, záběr na Paty. - Pan Eligio je z řeznické rodiny.
Jednoho dne zjistil,
že mu skupina aktivistů polila všechno zboží zelenou barvou.
- Najeď na otce. - Jdu na detail.
Zprostřed skupinky na něj upřeně zíral…
JSEM ŘEZNÍK A MÁM SYNA VEGANA
- …jeho vlastní syn. - Hustá reakce.
- Dáme této rodině šanci… - Teď záběr na diváky.
- …protože porozumět druhému je to… - Nejlepší na světě!
Teď zaber jeho.
Povězte nám, pane Eligio, jak to vlastně všechno začalo?
Už před tou barvou…
Je to tvoje.
…se za mě styděl.
- Haló? - Jedeš pro Beniho? Nebo jsi zapomněl?
- Fakt myslíš, že bych zapomněl? - Fakt chceš slyšet odpověď?
- No jo. Ještě něco? - Hlavně přijeď včas.
Jasně. Pápá.
Haló?
- Pojď dál. Zavři. - Jo.
- Benito, táta je tady. Už jdu! - Jo.
Beni?
- Čau Gallo. - Jedem?
Jdu na záchod.
Tak jo, běž.
Ahoj.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Fajn. - Jo?
- Pamatuješ si mě? - Co?
Kdo jsem?
- Aliciina kámoška. - Jo, jasně!
- Diana. Jo? - Jo.
- Pomůžeš mi s ním? - Jo.
Už je to dědeček a…
- Kde je Benito? - Na záchodě.
- Aha, super. - Jo.
Miláčku. Hodnej pejsek.
Prcek je zlatíčko, viď?
- Jo. - Teda, až na ten problémek…
- Problémek? - No vždyť víš.
Ne, nevím.
Kvůli čemu chodí na terapii.
K psycholožce.
Řekli jsme si s Alicií, že potřebuje terapii a že…
Ne. Já jsem jeho terapeutka na učení.
Pomáhám mu dělat úkoly… Všechno co se týče školy.
Aha…
Ale už rok, Gallo.
Už rok tu terapii platím, takže to samozřejmě vím.
Což mi připomíná, že to dost fláká a dělá mi to starosti, nebo už se zlepšil?
- Proč se nezeptáš jeho? - Nebudeme přeci mluvit o škole.
- Chceme se bavit, viď prcku? - Já nevím.
- Řekni tátovi, jak ti jde šk… - Děkuju moc.
- Těšilo mě. - Už se známe.
- Jdeme. - Čau Diano.
Čau Benito.
- Mějte se. - Dík.
OCENĚNÍ ZA POŘAD NEJLEPŠÍ NA SVĚTĚ
Ježiši, Gallo.
Slíbils, že mi vyklidíš pokojíček, je to tam jak ve sklípku.
Chtěl jsem, ale hoří mi koudel.
Je to horší než minule.
Klid, udělám to. Chceš něco k večeři?
- Jo, pizzu. - Tak jo.
Běž se zatím vykoupat.
- S extra sýrem. - Ustel si v ložnici.
Salámovou.
To jako fakt?
- Je to vynikající. - Je to hnusný.
Mám dohodu s Japoncema tady na rohu.
Je to suši, ale opravdický.
- Fuj. - Z Okinawy.
Úča je fajn, co?
Teda, trochu divná, ale fajn.
- Co je? - Co?
Ani to neochutnáš?
- Chtěl jsem pizzu. - Tak pročs to neřekl?
- Řekl. - Musíš mluvit.
Mluv se mnou, já tě uslyším a budem si rozumět.
Co ve škole?
Dobrý.
- Holku máš? - Ne, ale jedna se mi líbí.
- Je to páťačka, jmenuje se… - Promiň. Haló?
- Jak to šlape? - Čus Gallo.
- Dotáhnem to Miami? - Jo.
- Koncept je jasnej, ne? - Jo.
Čistý reality, není v tom ani kapka humoru.
Jako v tobě, kámo.
- Co? - Buď v klidu, věř mi.
Jasně že ti věřím. Ale musíme…
Musí to klapnout, musíme jim vyrazit dech.
Jinak to ani nejde.
- Měj se. - Ty taky.
Ty. Zlom vaz.
S tou holkou.
Čau.
Až se probudíte,
odezní vztek…
To je ono.
…když projde před televizí.
Pochopíte hodnotu sdílení společného prostoru.
Nádhera, Hektore.
Přijmete fakt…
- Je to tady. - …že jste členem komunity.
POTŘEBUJU S TEBOU VEČER MLUVIT
Jedna, dva…
tři.
Probuďte… se!
Dochvilná jako vždycky.
- Máš se? - Dobře.
- Fajn podnik, co? - Jo, je to tu hezký.
Jediná okinawská suši restaurace ve městě.
Mám s majitelem dohodu. Třikrát za týden.
Jasně.
Promiň, nejedl jsem. A hoří…
Ti koudel. Jo.
- Jak dopadla ta důležitá večeře? - Dobře. Jo, skvěle.
- A s Benim? - Skvěle. Jo, s prckem super.
Anno! Přinesla bys menu tady pro paní?
- Jedla jsi? - Ne, nemám hlad.
- Talířek. - Ne, nechci.
- Určitě? - Jo, díky.
Počkej, vypnu to, nebo se zcvoknu.
Dneska jsi žádaná.
Pamatuješ na Happiness?
Firma, kde jsem deset let dělala?
Pozvali mě na firemní sraz,
nechtělo se mi, ale nakonec jsem šla a teď se jich nemůžu zbavit.
Prima. Nikoho z té firmy neznám, že ne?
Chtěla jsem s tebou mluvit, protože mi řekli něco důležitého.
A co?
Nabídli mi místo ředitelky pobočky v Madridu.
Hustě. Dobře ty.
Jo. Ale musím se tam přestěhovat.
Nedáš si ani kousek suši?
S Benim.
- Musím se tam přestěhovat i s Benim. - To je samozřejmý že i s Benim.
Vždycky jsem ho chtěl vzít do Evropy, určitě si Madrid zamiluje.
Anno, dal bych si láhev saké. Teplý nebo studený?
Teplý.
Co máš místo srdce?
- Prosím? - Z čeho ho máš?
Z tofu? Co máš místo srdce?
Nerozumím.
Právě jsem ti řekla, že ti chci odvézt syna někam do háje.
A ty meleš o saké, o suši.
Co sakra blbneš?
- Co je to s tebou? - Mám ti to snad zakázat nebo co?
Chci, abys projevil trochu lítosti, aspoň trochu, nebo je ti to u prdele?
Fajn, mám říct advokátovi, že odmítám, aby sis ho odvezla?
Ale ne…
Děkuju.
- Snažím se tě pochopit. - Jak pochopit?
Proč ses Benita nezřekl?
- A je to zase tady. - Ne, myslím to vážně.
Oba jsme ho chtěli. Měl jsem se na tebe vybodnout?
Aspoň by na tebe pořád nečekal.
- Jeho do toho netahej. - Jde přeci o něj.
Ne, bavíme se o tobě, to tys pořád něco očekávala.
Ne, od tebe už dávno nic nečekám.
Aha, boží. Takže ani jeden z nás už nic nečeká. Ideální vztah.
Máš ho rád?
- Co to je za otázku? - Odpověz.
- Máš ho rád? - Makám jako šroub, aby mu nic nechybělo.
- Jasně že ho mám rád, je to můj syn. - Seš si tím jistej?
Prosím?
Co? Cos to řekla?
Promiň, to jsem nechtěla.
Pak to doproberem, jo? Musím běžet.
- Dořešíme to jindy. - Co?
Promiň.
Alicie.
Alicie!
Pomoc! Zavolejte pomoc! Doktora!
Zavolejte sanitku!
Byla vždycky ve všem nejlepší.
Viďte?
Upřímnou soustrast.
Jdu.
Když mi bylo o něco víc než tobě,
tak mi…
Hej. Prcku.
Zas to bude dobrý, slibuju.
Eleno.
Babi.
Jak se máš, broučku?
Dobře.
Domluvili jsme se s tatínkem, že bude nejlepší,
když teď zůstaneš nějaký čas u mě.
- Chceš? - Jo.
Stejně to máš u babičky radši, viď?
Tak pojď.
- Měj se. - Ano.
VYHLEDÁVÁNÍ: GENETICKÁ LABORATOŘ
- Dámy, hlavní je zjistit… - Nejsou si vůbec podobný.
- …s kým chce koťátko být. - Ale jsou to sestry.
- Ke komu cítí větší přízeň. - To je ono. Široký záběr.
- Jo. - Záběr na ni.
- Detail. Tak. - Koukejte, jak přede.
Nádhera.
VÝSLEDKY TESTŮ DNA
To je ono.
Dáme přestávku? Gallo?
OTCOVSTVÍ: NEGATIVNÍ
Gallo? Mám pustit reklamu? Gallo?
- Co tady děláš? - Čau prcku.
- Umřela babička. - Nežvaň!
Jdu za tebou kvůli…
Nic, pojď se někam najíst.
- Co by sis dal? - Hambáče.
Fajn, žádný suši. Jdeme.
- Je ti dobře? - Jo.
- Jo? - Jo.
Chceš si promluvit jako táta se synem?
Jo.
To co ti chci říct je… Je důležitý, abys to dobře pochopil.
Znáš to, když tě něco bolí, ale nakonec ti to pomůže? Jako…
Jako očkování. Bolelo tě třeba očkování?
Hrozně mě bolela ruka, ale po pár dnech to přešlo.
Jenže ruka se zanítila, chtěli mi ji uříznout.
No dobře. To co ti chci říct funguje úplně stejně,
může to bolet, ale je to potřeba a ve výsledku ti to pomůže.
Jako očkování.
Očkování? Proti čemu?
Proti mně.
Cože?
Pojď blíž.
Já nejsem tvůj táta.
Nebolelo to.
Takže…
A kdo je můj táta?
To nevím. Maminka mi to nikdy neřekla.
Ale nic to nemění. Hej!
Můžeme se klidně dál vídat.
Jasně že to nic nemění. Stejně jsi nebyl žádnej táta.
Ahoj zlatíčko.
Dnes tu máme ohromující a šokující případ.
Na jedné straně sedí Gabriel, zvaný Gallo.
Tvrdě pracující muž, který se právě dozvěděl,
že jeho desetiletý syn není jeho.
A naproti máme Alicii.
Tu, která ho obelhala.
Dáme šanci lásce, protože milovat někoho je…
Nejlepší na světě!
Alicie, tušila jste, že Gallo není Benitův otec?
Tušila jsem to.
Neuvěřitelné.
- A proč jste mu… - Proč jsi mi nic neřekla?
Chtěla jsem mít dítě s tebou.
Proč se mnou?
Protože jsem tě považovala
za bezva chlapa.
Náš vztah sice nevydržel, ale tím, že se na Beniho vykašleš, ho neochráníš.
On tě potřebuje.
A vím, že co jsem v tobě viděla,
toho úžasného muže,
pořád existuje.
VYDĚŠENÝ
- …paní ředitelko. - Ano.
- Dále. - Máte návštěvu, madam.
Co se děje, Gabrieli? Chtěl jsi se mnou mluvit?
- Díky, Alison. - Omluvte mě.
Nemám moc času, musím na schůzku.
Neboj, ani já nemám dvakrát moc času, ale…
vůbec jsme nemluvili o tom, co se stalo,
a není to zrovna snadné.
- Benito ti nic neřekl? - Ne, nic. Ještě něco?
Jak „ještě něco“? Ještě jsem ti nic neřekl.
- Jak to myslíš? - Nic jsem ti ještě neřekl.
- Tak povídej. - Chtěl jsem ti říct, že než Alicie…
Něco mi řekla a já si nechal udělat testy.
- Testy? - Ano, testy.
Jaké testy?
Co to bylo? Kranky! Ne!
Kranky!
Co se stalo?
- Jak se to rozbilo? - Netuším.
Jestli si moje děťátko ublíží, máte všichni padáka!
- Nebojte se, madam. - To není možné.
Čau Gallo.
Co tady děláš? Proč nejsi ve škole?
Řekls jí to?
Ne. Chystal jsem se, ale…
- Neříkej jí to. - Dobře. Dobře, nic jí neřeknu.
Chci vědět, kdo je můj táta. Že mi ho pomůžeš najít?
Podívej se, prcku.
Vím, že ti na tom záleží,
ale není to tak jednoduchý, ani nevím, kde bych začal.
- Já jo. Na. - Co to je?
Mámin mobil.
- A co já s ním? - Projdi ho, určitě tam bude nějaká stopa.
Tady je heslo. Trojúhelník. Jako domeček.
Počkej.
Co se radši zeptat babičky? Třeba to ví.
- Je mi to trapný. - Já vím, ale já…
Mám dost náročnej den a spoustu vlastních problémů.
- Ty že máš problémy? - Jo, mám problémy.
Já nemám tátu ani mámu. To je problém.
- Dýchá. - Volejte veterináře.
- Pohnul nožičkou. - Ach, drobečku můj, to musí bolet.
- Tos byl ty? - Jo, a dovedu i horší věci.
Dejte mu celer na uklidněnou!
Čau Alicie, jsem zpátky ve městě. Už je to doba, ale rád bych tě zase viděl.
Píšu svoje paměti a nemůžu tě vynechat.
Pořád myslím na tvé krásné tělo, na tvé oči, tvoje ruce.
Pomoz mi vyjádřit naše setkání slovy.
Dlužím ti a jsem připravený převzít zodpovědnost za to, co je moje.
Miluju tě.
Hustý. Pěkně nabitá zpráva.
To jo. Hele, vzal jsem vysílačky, můžeme komunikovat na dálku.
- Jednu pro mě a jednu pro tebe. - Paráda. Kdo ti je dal?
Ty, když mi vyndavali mandle.
Přesně. Jakože husťácký, ne? Supr kvalita, maj dobrej signál?
- Nevím, nikdy jsem je nezkoušel. - Aha.
Budeme Plátek a Kolečko?
Máš pamatováka.
Detektiv Kolečko volá detektiva Plátka, přepínám.
- Tady Plátek. - Musíš říct „příjem“, příjem.
- Příjem. - Správně.
Ani se nehni z parku, jasný?
- Jasný? - Jasný.
Zapni ji.
Do akce.
Žlutý kód. Slyšíte mě, Plátku? Příjem.
Jo. Promiň.
Pane Kolečko, žlutý kód, přepínám.
Neměl by ses po parku courat sám.
Nebojte, Plátku, jsem v pohodě.
Můžu se na něco zeptat? Příjem.
Ano, pane Kolečko.
Věděls, že nejseš můj táta, když jsem se narodil? Příjem.
Ne. Nevěděl jsem to. Přepínám.
Tak proč jsme nikdy neslavili den otců?
Přepínám.
Prcku, kapitalisti gringové si ho vymysleli pro děti.
Pane Kolečko, hlaste se.
Benito.
Benito?
Benito, ozvi se.
No tak.
Prcku, co se děje? Co?
Líbí se vám?
Jo. Ano, totiž, je to…
jeho máma.
Moc rád tě poznávám.
Máš její oči.
- Promiň. - To nic.
Federico Alcántara.
Autor obrazu.
Gallo. To je přezdívka, jsem…
Půjdete se mnou? Chci vám něco ukázat.
Jo.
Lásko.
Pojďte.
- Omluvte nás. - Prosím.
- Ty kráso. - Hustý.
Vím, že Alicie byla jedinečná, ale…
Promiňte.
Federico.
Totiž, jsme s Benitem…
Podle těch obrazů je evidentní, že jste s Alicií měli…
hodně blízký vztah.
Byla moji múzou.
Mohl jsem ji malovat pořád dokola.
A pokaždé jako by byla úplně jiným člověkem.
Tvoje máma byla po všech směrech krásná.
Promiňte, vaše návštěva mě dojala.
To nic.
Jsi čisté světlo, Benito! Ty vole! Světlo!
- Jo, čisté světlo. - Čisté světlo!
Jo.
Víte, přišli jsme kvůli…
Teda, zajímá nás…
Totiž, zajímalo by nás, jestli…
Jestli jste s mou mámou spal.
Vy jste ho sem přivedl, aby se mě zeptal, jestli jsem spal s jeho mámou?
- Když je vedle moje žena? - Ne. Teda, vlastně tak trochu.
Tak aby bylo jasno, Alicie byla jen a pouze mou múzou.
Nic víc. Je to jasný? Nic víc.
Co si to dovolujete. Zlobím se.
Svět jde do hajzlu kvůli pornografii.
Kvůli sociálním sítím. Lidi jsou neustále přilepení k mobilům.
Zabíjí těch posledních pár buněk, co jim ještě zbylo v mozku.
Stávají se z nich roboti.
Víte, co tenhle zkažený svět potřebuje?
- Co? - Umění.
Vždycky mě stigmatizovalo spojování mého umění s perverzí.
Co vidíte na ženě? Její tělo?
Já ne. Já vidím její esenci.
Já nevidím ženskou nahotu. Ne! Já ji nevidím!
Vidíš nahou ženu, kluku? Vidíš nahatou ženskou?
Promiňte.
Tohle není postel, sakra. Tohle je chrám!
- Jdeme. - Chrám, zatraceně!
- Utíkej. - Je to chrám!
- Zdrhej! - Chrám!
Dotyčný není otcem. Opakuji: dotyčný není otcem.
Rozumím.
Jdeme.
GALERIE UMĚNÍ
Tak pojď.
A jedem! Jo!
Jo! Jo!
A dveře.
Á dveře!
Stop. Co to děláš, Sami?
Otevíráš jednou rukou a zavíráš oběma.
Při otevření řekneš: „Tak jsem tady.“
Pak zavřeš a řekneš: „Už mě neuvidíte. Ba ne, hej! Tady jsem.
Ale už jdu, tak čau.“ Rozumíte? Tak znova.
Alicie byla v Master Class 2009.
Aha.
- Co chcete vědět? - Ale nic, my jenom…
Děláme rekonstrukci jejího života a prcka to zajímá čím dál víc.
Jako s kým se stýkala a tak.
Jasně, chápu.
Našli jsme jednu vaši hlasovku, tak trochu soukromou, a dost mě zaujala.
Říkáte tam: „Žhavě, bejby, žhavě, haha.“
Co vás přesně zajímá?
V podstatě, jaký jste spolu měli vztah.
Měli jsme vynikající vztah.
Po nehodě mi dala sílu žít dál. Byli jsme si hodně blízcí.
Byla to nejlepší, co mě kdy potkalo.
Poznal jsem ji v době svojí slávy.
Čekala mě Broadway. Byl jsem v sedle, na vrcholu.
Jenže se otočil, já nedával pozor, spadl jsem a zlomil si obě kolena.
- Proboha. - Jo.
Kdo se otočil nebo co?
Ten poník. Poník se otočil, já z něj spadl a zlomil si kolena.
Aha, myslel jsem, že to byla metafora na úspěch. Pardon.
Strávili jsme spolu moře času, strašně moc mi pomohla.
Motivovala mě začít vyučovat tanec.
Kdo by tušil, že to bude tak skvělé. Je to jako vytvořit vlastní odkaz.
Předávat zkušenosti nemá konkurenci.
To vážně nemá, ale hlavně co jste říkal o tom odkazu.
- Totiž, chtěli jsme… - Vím, co chcete, já taky.
- Ano? - Co jste sem vešli.
Vidím… mu to na očích.
Ten zapálený pohled.
Styl chůze.
Uzavřeme spolu kruh.
Jsem připravený splatit jeho mámě dluh.
Příští měsíc začíná dětský kurz. Budu moc rád, když se přihlásíš.
Je úžasné sledovat, jak někdo začíná s tancem.
A když si přivedeš kamaráda, bude to mít zadarmo.
Kvůli tomu jsme nepřišli.
- Totiž, chtěli jsme… - Pojd, Gallo, už nám to řekl.
Mluvím s pánem…
Pardon. Teda, díky.
- Má chuť, co? - Jo.
Je to na něm vidět. Hrozně po tom touží.
Hej.
To nebyl můj táta.
Hele, musíme na to jít víc profesionálně.
Chápu, že spoustě věcem nerozumíš, ale musíme trochu ubrat plyn.
Nechci tátu, co spadnul z poníka, to se nepovedlo ani tobě.
Jo, jenže tátu…
si člověk nevybírá, prostě ho má.
Najdeme toho, co ji objímá?
Ukaž.
- Co? - Erik Rubín to nebude.
- Proč ne? - Je plešatej, hele.
- Taky začínám plešatět. - To teda nezačínáš, je ti sotva deset.
Poslyš, prcku.
Chápu, že je to pro tebe hodně těžký.
Ale přejde to. Povím ti takový moudro.
Říká se, že když hlava smutní, vlasy odjedou na dovču.
Musíme tu hlavu rozveselit, aby se vlasy vrátily, co ty na to?
Zítra najdeme Erika Rubína, platí?
- Fajn. - Platí?
- Jo. - Pěsťovku.
Pořádně!
Co to je?
Jak víš, že tady Erik bude?
Něco tady natáčí, zkusím se tam dostat.
Ty tady počkej. Kdybys ho zahlíd, dáš mi vědět, jo?
- Zlom vaz. - Dík.
Nemůžu vás pustit bez objednání. Chápete?
Chápu, ale jsem jeho kámoš, nemusím se objednávat, jsme domluvený.
- Proč zrovna tady? - Nejsem fanda, jsem producent.
- Gabriel Gaitán, znáte mě? - Ta kartička vypadá falešně.
Detektiv Plátek volá Kolečka.
- Přijíždí auto se sledovaným. - Rozumím.
Nashle. Pěkně děkuju.
Zvládneš to? Dík.
- Eriku! - Čau kámo.
- Máš se? - Sorry, mám zpoždění.
- Musím s tebou mluvit. - Nestíhám, kámo.
- Je to důležitý. - Jedu naživo.
Uklidni se! Tam nesmíš.
Klid!
- Eriku! - Dovnitř nikdo nesmí.
Můj mobil, kreténe. Šlápnuls na něj.
Co?
- Hej. - Klídek.
No jo.
Co… To ne.
Neboj se, prcku, nějak to vyřešíme. Platí?
Hm. Ale pán říkal, že nejde spravit.
Vím, že to není totéž, ale co máme v tašce? No?
Novej mobil se spoustou místa na stažení nejnovějších her.
Proč chodím do práce? Aby ti nic nechybělo.
Půjčím ti svůj mobil.
Tak ne, vybila se baterka.
Hej! Co AirPody?
Nemám na ni žádnou vzpomínku.
Hele.
To se ještě uvidí.
- Ohnivá pizza, dobrý večer. - Zdravím, chci si objednat pizzu.
- Doporučujeme sezónní se špenátem… - Salámovou.
- Salámovou prosím. - S extra sýrem.
- Skvělá volba, pane.
- Vteřinečku. - Hej! Běž se zatím vykoupat.
- Bude to hotově? - Ano.
- S donáškou? - Ano.
Přepojím vás na rozvoz.
ZÁKAZ VSTUPU VŠEM
Co to je?
- Ne. - Ale jo. Hele.
Kdo je tohle?
- Já. - Kolik ti asi bylo?
- Tři. - Trochu víc.
- Tři a půl? - Přesně.
Ukážu ti jednu, schválně jestli si vzpomeneš.
- Co to bylo za den? - Dostal jsem nový kolo.
- Hrozně jsem se vysekal. - Přesně.
- Bylo frajerský. - Počkej…
Vydrž.
Haló?
Co se stalo? Nešlo se ti dovolat.
- Ale nic, umřel mi… - Byla jsem strachy bez sebe!
- Říkám, že mi umřel mobil. - Přivez mi Benita, zítra má školu.
Ano, dobře.
Babička.
Pojď, hodím tě domů.
Babička je nervák, není s ní rozumná řeč.
- Čau Gábi. - Čau Gallo.
- Volám, že tě přestěhujeme. - Jak, přestěhujeme?
Jo, budeš točit jinde. Co je na tom k smíchu?
Já se ne nesměju, ale přijde mi vtipný, že se jako poslední dozvím o změně studia.
Hele, dávám ti echo. Nezapomeň, kdo komu šéfuje.
- Dobře, a kam? - To není podstatné.
- Můžu vědět kam? - Uklidni se, Gallo.
- Jsem v klidu. - Tak hele, nekřič na mě.
- Ne… Já ne… - Uklidni se.
- Musím končit. - Gábi!
Gábi!
Kráva.
Hoří mi koudel, mám trochu den blbec.
Zeptáme se Diany a hotovo.
A zeptáš se jí tak, aby nic nepoznala?
Je to rozblemcaný. Nemám ráda rozblemcaný.
- Dva jednorožci? - Ano, díky.
- Děkuju. - Mňamka, co?
- Ahoj. - Hektore!
Taková náhoda! Už je to doba, jak se máš?
- Zrovna jdu kolem. - Taková náhoda!
- Posaď se. - Díky.
Promiň. Můj dobrý kamarád. Hektore, Diana, Diano, Hektor.
Těší…
Těší mě.
Cítíte se klidná.
Velmi klidná.
Vaše svaly začínají pomalu ochabovat.
Pusťte mě dál.
Nechte se vést…
mým hlasem…
do hlubokého…
Nešahej na mě, debile! Co si to dovoluješ?
- Promiň… - Co na mě sahá!
Ona nespolupracuje.
- Cože? Dyť mi chtěl vypíchnout oko. - Neřeš to. Hektore, přestaň.
Takhle to nejde, Gallo. Takhle se nedá pracovat.
Cože? Jak, pracovat?
On mě chtěl zaklít? Nedívejte se na mě.
Vidíte ho?
- Můžeš mi to vysvětlit? - Promiň.
- Jak, promiň? - Moc mě to mrzí.
Trochu se to zvrtlo, Benito…
Víš, kdo je můj táta?
To… To je vtip, že jo?
No tak.
Alicie se mi před nehodou přiznala.
Udělal jsem si testy a ano, test DNA byl negativní.
On není tvůj syn?
Přísahám, že mi nic neřekla. Nikdy se o tom nezmínila.
Představ si, jak mi je. A Benitovi.
- Já nevím… - Musíš nám pomoct.
Zbyl nám po ní akorát mobil, a ten se mi rozbil. Byl to jedinej důkaz.
Tak jo. Zamyslím se nad tím. Promyslím to.
Proto jsi přivedl toho pána, aby mě…
- Skoro mi vypích oko! - Mrzí mě to.
- Promiň. - Jaký promiň. To se mi snad zdá.
Nic lepšího vás nenapadlo? Zkoušet mě hypnotizovat.
- Dobrý večer. - Ano?
Gabriel Gaitán?
- Co to je? - Jenom doručuju.
Nejde o žádné usmíření.
Žena mě donutila a Alicii by potěšilo, kdyby ho dostal váš syn.
S pozdravem, Federico.
GÁBI: HLASOVÁ ZPRÁVA
Gallo, nevím, co s tebou je, ale dost zanedbáváš práci.
Srovnej si priority.
- Myslíte, že vám chtěl ublížit? - Vůbec netuším. Svět je plný zlých lidí.
Nevím jak on, ale…
- Mluví o mně. - Jo?
…obtěžování je neomluvitelné.
Obtěžování?
- Cos mu provedl? - Nic, jenom jsem se přiblížil.
Co na to říct?
Kámo, jestli se díváš, běž se léčit, život může být veselejší, odpouštím ti.
- Nashle. - No teda.
Dostat od něj odpuštění je velká věc.
Fakt?
- Kafe? - Ne, vodu.
- Nebo čaj? - Voda stačí.
- Čaj na srovnání čaker. - Stačí mi voda.
- Fakt jen vodu? - Jo.
- Určitě? - Jo.
Pozvala jsem tě,
protože jsem usilovně přemýšlela a asi vím, kdo by mohl být otec.
Kdo?
- Psycholog. - Psycholog?
- Aliciin psycholog. - Jakože Alicie spala s psychologem?
Jakože psycholog spí se všema pacientkama.
Aha, pecka, úžasná profesní etika. Psycholog, co šoustá svoje pacientky.
Promiň.
Takže…
Jestli to není on, bude vědět kdo, Alicie mu říkala všechno.
Ten hajzl se přestěhoval do Tepoztlánu, nevím kdy, aspoň už toho šmejda neuvidím.
- Uvidíš. Musíš to z něj vymáčknout. - Ne, my dva to z něj musíme vymáčknout.
Ne, to ne, totiž já… Není to jen tak, Diano, já…
Řešit práci, kluka…
Nemůžu se vykašlat na práci, sama se neudělá, musím tam být.
Možná bych měl…
Měl bych trochu… zvolnit a najít si…
nevím, nějakou ženu, co by mi pomohla,
prostě… zvolnit, aby mi pomohla.
Jasně, rozumím ti, vážně. Nedošlo mi, že to máš tak těžký.
- Je. - Jo.
Páťo?
Jde ti matika?
- Ne. - Že ne, viď?
- Ne. - A tobě?
Ne.
Když ti nejde, proč mě nepošleš do školy,
abych za tebe psala písemky, proč za tebe nedělám úkoly,
proč nejedu do Tepoztlánu, ty mi zaplatíš a hotovo?
Život mi dal matematiku, abych se s ní popral, ne před ní utíkal.
Nemám pravdu?
Máš pravdu. Kafčo?
Prosím bez cukru.
Je skvělej. Pojedem?
Dík.
Hurá do Tepozu!
Co mu řekneš?
Pravdu.
- Co jinýho? - Nevím, ale co lékařské tajemství?
Co použít mentalismus?
- Koho? - Mentalismus.
Když si šáhneš na pusu a na srdce, vyšleš signál, aby ti řekli pravdu.
- Fakt, jo? - Pusa, srdce?
Jak?
- Zkusíme to. - Zní to jako sekta, ale proč ne.
- Už tě vidím. - Dobrý den. Kdo je táta mýho syna?
- Co je v Tepozu? - Co?
- Co je v Tepozu? - Jsou tam hlavně…
- Hipíci. - Hipíci.
A ruiny Tepozteco. Někdo tvrdí, že se tam dá údajně spatřit UFO.
- Kdo říká? - Je to pravda.
- Jako malá jsem je viděla. - No jasně.
- Co se směješ? - Ale nic.
- Opravdu. - Jo?
- Chci jít. - Tak jo.
Kdo nevěří, ať nechodí.
Na tři. Raz, dva, tři.
Jedem!
No tak jo.
- Fakt? - Jo.
VÍTEJTE V TEPOZTLÁNU
- Počkej. - Co je?
- Dobrý den. - Dobrý den.
Je tady Kanek? Chceme se na něco zeptat.
Je mi líto, ale právě medituje a nepřeje si být rušen.
Medituje? Přes den?
Přijeli jsme z daleka, z Mexico City.
Chceme se zeptat na bývalou pacientku, jistou Alicii Ugaldeovou.
- Ali… kdo? - Alicie Ugaldeová.
- Netuším, kdo to je. - Neřešme to mezi dveřma. Co kdybys…
Co kdybys nás…
pustila dál a my s ním dali rychlou řeč?
- Zabírá to. - To je trapas.
Hele, chcem vědět, jestli s Alicií spal,
protože má se všema pacientkama dost intimní vztahy a možná je otcem…
Proto s ním chceme mluvit.
Co má znamenat, že spí se všema pacientkama?
- A ne? - Ne. Já nejsem jeho pacientka.
Ne? Aha, pardon. A kdo jsi?
- Jeho psycholožka. - Jo ahá… Já že máš jeho košili.
- To je on? - Co?
- O tebe nejde. - Dovnitř nemůžete.
- Ale můžu. - Co si to dovolujete?
Enrique Vega! Šéf Happinessu!
Srovnej si čakry, vím kdo je tvůj otec.
Nikdo jiný než Enrique Vega, majitel agentury Happiness.
Můžeme jít? Smrdí tady kopál.
- Jo. - Kopál? Co to je?
- To je ufon? - Kde?
Tamhle!
- To je pták. - Kde?
- Tam. - Tam.
Na co by ses ufona zeptal?
- Na jméno. - Určitě nemluví po našem.
A jak je vzývala Carmen Salinasová?
Byli to všechno herci. Převlečení za ufony, ale všichni byli…
- Všichni? - Všichni ne.
- Všichni. - Nene. Ten jeden… Ten co…
„Moje vlasy, ty krávo!“ To nebyl herec.
Mimochodem, vlkodlak taky.
- Nene. - Jojo.
Skutečné jsou jen emoce, které v nás příběhy vyvolávají.
Nakonec si uvědomíme,
že jsme jenom lidi.
Vyprávěj něco.
- A co? - Historku.
O čem?
- Znáš jich tuny. - Prostě o něčem.
Už vím! Míval jsem kámoše, co chodil jenom pozpátku.
- Proč? - No fakt.
- Jak? - Proč?
Vždycky se postavil, takhle si stoupnul…
- Něco se zeptej. - Jak se jmenuješ?
Jsem Javo. Další otázku.
- Kolik ti je? - Třicet sedm.
- Ještě jednu. - Kolik je odmocnina z 91?
Dostal tě. To jsme se neučili.
- Co nás čeká zítra? - Najdeme ufony.
Nezatahuj.
Určitě?
Chci ráno vidět hory a ufony.
Kde je tvůj kámoš teď?
Můj kámoš?
Někam odjel a už tam zůstal.
Kdyby něco, budu hned vedle, jo?
Hezky se vyspi.
- Usnul. - Dáš si víno?
Odpověď na tuhle otázku nikdy nebude znít „ne“.
- Tak jo, nebo ne? - Jo.
- Všechno moc řešíš. - No jo.
Stačí. Trochu víc.
- Stačí. Dík. - No hurá.
Děkuju.
Tohle jsem jako malá vždycky chtěla.
- Fakt? - Jo.
Jmenujou se Plátek a Kolečko. Jsou to naše alter ega.
- Tak na alter ega. - Na zdraví.
Něco ti řeknu.
Po tomhle výletu chci vlastní vysílačku a hustý jméno.
- Třeba? - Co já vím? Tys je vymyslel.
- Jsou… - Známý?
Ne, jsou z…
Když byl Benito malej, udělal jsem mu vysílačky z plechovek
od Kole-ček rajčat a Plát-ků žampionů.
- Ty jo. - Nebo něčeho.
Zbožňoval je a…
všude, kde chodil, nosil s sebou
Plátka a Kolečko.
Můžu se na něco zeptat?
Na co?
Proč ses od Beniho tak vzdálil?
Sakra.
No, v prvé řadě…
za to hodně mohl rozvod.
A v neposlední řadě taky finanční tlak.
A dál?
Víš, Alicie o tom vždycky chtěla mluvit a…
A nic, prostě se to stalo.
Někdy si říkám…
Že jsem Alicii nedal to, co očekávala.
- Možná jí to dala ta agentura… - Happiness.
Nemyslím.
Podle mě…
Teda, chápu, proč ses odcizil.
Je snazší nic necítit.
Myslel sis, že odtažitost je řešení, jenže Alicii to ublížilo.
Nikdy mi neřekla, proč z agentury odešla, teď už to chápu.
Kdykoli o ní mluvila, jako posledně…
Řekla mi, že ji pozvali na nějakou oslavu.
Vypadala, že jí to bylo nepříjemný.
- Očividně… - Oslava!
- Jaká oslava? - Ta oslava.
Oslava. Bude tam Enrique.
Máme to!
Musíme zjistit, kde to bude. Musíme…
- Promiň. - Co?
Musím to vzít.
- Promiň. - V pohodě.
- Haló? - Čau Gábi.
Získala jsem práva na Celebrity Sentôsha.
Japonskou reality show.
Pustím ji místo Nejlepší na světě.
- Cože? - Ruším tě, Gallo.
Mí právníci se ti ozvou.
- Ráníčko. - Ahoj.
- Dej si kafíčko. - Spěchám. Volali, musím do Miami.
- Cože? - Na schůzku, letím odpoledne.
- Hrozně důležitou. - Navštívíme Tepozteco.
- Benito se připravuje. - Možná je to poslední šance na…
Zpomal, nerozumím. Na co?
- Skoro jsme ho našli, ne? - Koho?
Otc… Jeho pravýho otce, proč ho nevezme on?
Je tvůj…
Beni.
- Promiň, já to tak nemyslel. - Pojedeme spolu, nebo…
Promiň, hoří mi koudel.
- Nechám ti auto… - Odjíždíš?
Nemám jinou možnost, pochop.
Zrušili mi pořad, musím si najít práci.
Dělej, co musíš.
- Musím… - Dělej, co musíš.
Mrzí mě to.
Díky.
- Ahoj. - Ahoj.
Hodila jsem Benita k babičce.
Dobře doleť a ať ti to v Miami klapne.
Právě otevíráme nástup na let číslo 702 do Miami.
Cestující v první skupině, hlaste se prosím u brány číslo šest.
Zanedlouho vyzveme cestující patřící do skupiny dvě a tři.
- Čau! - Ne!
- Sám veliký Gallo Gaitán! - Javo, chlape! Jak je, kámo?
- Hrozně rád tě vidím. - Já tebe taky.
- Jak se máš? - Skvěle, a ty?
- Taky skvěle. - Super.
- No teda, vypadáš dobře. - Miami, kámo.
- Žiješ tam? - Jo, s rodinou.
Hezky pěkně.
- Co ty? - Dobrý.
No to mě podrž.
Zrovna včera jsem o tobě vyprávěl…
kamarádům.
- Co? - Všechno má svůj důvod.
- Pořád děláš to chození… - Ne, to už je minulost. A nejenom to.
Aha.
Ale hrozně mě to naučilo. Moc.
- Jo? - Jo. Mrtě.
Je to cesta.
Dojde ti, že jsme pořád tady, pořád řešíme, co přijde, co bude dál.
Kmen Cunene má jedno moudro: „Pořád se ženeme vpřed.
Ale někdy musíme učinit krok zpět…
a spatřit to, co už jsme měli.
Je to síla. Dojde ti, že většinu toho, po čem nejvíc toužíš, už máš.
Hotový prozření.
Cestující letu 702 do Miami, dostavte se prosím k bráně číslo šest.
Gallo?
Seš v pohodě?
Díky.
Rád tě vidím.
- Benito tě nechce vidět. - Eleno, musím ti něco říct.
Rozumím. Měj se, Gabrieli. Opatruj se, nevypadáš dobře.
PISTOLNÍK
To by šlo.
Condominio del Libertador 5448.
Ještě něco?
- Ne, to je všechno, díky. - Děkujeme, že slavíte s námi.
ZÁKLADNÍ ŠKOLA MONTE VERDE
Dobrý den, jsem otec Benita Ugaldeho.
- Ano. - Díky.
Ano.
Ježiš, promiň.
SBOROVNA
Dobrý den.
Promiňte.
Dále.
Dobrý den.
Omlouvám se za vyrušení.
Trochu spěchám, hledám… jednoho kluka, Benita Ugaldeho.
- Jaký ročník? - É… Čtvrtá D.
Čtvrťáci mají tělocvik, ne?
Ano.
Na konci chodby doprava a dojdete na hřiště.
- Bude tam. - Díky.
Čau prcku. Promiň, že ruším.
Ale mám pozvánku na párty.
Bude tam tvůj táta.
Zítra v Ajusku.
Promiň.
Vím, žes ode mě čekal něco víc.
A že jsem se choval hrozně.
Ale pomůžu ti ho najít. Slibuju.
Stav se pro mě v poledne u babičky.
Beni.
- Pro jistotu jsem vzal tohle. - Celej den ji budu používat.
A já mám kde?
- No? - Přihrádka.
No proto.
Hele!
Plátek a Kolečko!
- Zkus to. - Plátek volá Kolečko. Příjem.
Tady Plá… Kolečko.
Prosím.
- Jak neseš zrušení cesty? - Budou další příležitosti. Jdeme.
- Fakt? - Ahoj.
- Málem jsem nepřišel. - Dobře, že jsi tu.
Promiňte, znáte pana Vegu?
- Víte, kde je? - Ne.
Ale řeknu mu, že ho sháníte. Jméno?
- Gallo. Gabriel Gaitán. - Gallo.
- Vítejte. - Děkujem.
Nedáme si tacos?
- Jo. - Jasně.
- Jo? - Cibule, koriandr. A mezcal.
- Mezcal? - No.
Mňam.
- Dej si omáčku. - Mám zelenou.
Nechci pálivý.
Nazdárek.
Prý mě sháníte.
Ano. Dobrý den.
Jste od ajťáků?
Jo. Dovolte, jsem Gallo, a tohle jsou Diana a Benito.
- Ricky. - Ahoj.
- Gallo. - Těší mě.
- Hezká vůně. - Pačule.
- Benito. - Benito.
Pokydal ses.
- Skvělý tacos, kde je kupujete? - A hele, seš mlsoun jako já.
Dělali jsme je se ženou. Jen jezte, ještě dostanete s sebou.
Zlato? Usnula.
Moje žena a dcera. Pak vás představím. Buďte jako doma.
- Díky. - Benito.
Říkal, ať jsme jako doma.
Probuď se!
Týpkovi nic nechybí, co?
Proč by chtěl další dítě, když má dceru?
Až tě pozná, zamiluje si tě.
- Jo. - Ach, cestování.
Miluju cestování. A kdo ne, viďte?
- Jo. Člověka to naplňuje. - To rozhodně.
Benito, párty pro dospěláky tě musí strašně nudit.
Ukážu ti něco, co tě dostane. Můžu?
Jasně.
Pojď. Něco uvidíš.
Co ty na to?
Sleduj. Úplně první konzole od Nintenda.
Funguje, a jak. To bys koukal.
- Nemáš Plejko pětku? - Mám, je boží.
Ale víš, nemám s kým hrát, to hraní online vůbec není ono.
Není, no.
Znals Alicii Ugaldeovou?
Byla to moje máma.
Tvoje máma?
Nestihl jsem pohřeb, mrzí mě to.
Stalo se to, když jsem byl v cizině.
Moc nás mrzelo, že odešla z firmy.
Činila mě…
šťastným.
Vědět, že je na světě někdo jako tvoje maminka
mě moc těšilo.
Proč se ptáš, jestli jsem ji znal?
Prcek mi řekl…
že se mu líbí jedna holka.
Ze školy?
- Co? - Ze školy?
Mně se nezmínil.
Ne… Nevím.
Ricky vypadá jako bezva chlap.
Budeš ho moct navštěvovat…
- Jo. - Viď?
Jasně, určitě ano.
Neboj se citů, Gallo.
Mít city…
není vada.
Jo. Máš pravdu.
Možná kdybys…
Mám zůstat?
Neboj.
Řekni mu, že pak zavolám.
Děkuju.
Za všechno.
Žlutý kód. Kolečko, jste na příjmu?
Žlutý kód. Beni…
Plátku, jsem venku, všechno v pořádku?
Benito, jsi v pořádku?
Gallo!
- Vyhrál jsem. - Nastup. Než odjede.
Stalo se něco?
Není to on. Jedem domů.
Chceš ještě za Erikem Rubínem?
Ne. Přestaly mi padat vlasy.
NA PAMÁTKU RODRIGO BELLO NOBLE (1981-2024)
S LÁSKOU A VDĚKEM, VŽDY NÁS BUDEŠ PROVÁZET
PODLE FILMU DNES NAPRAVÍME SVĚT
Překlad titulků: Jiří Nehyba